Moje první setkání s tvorbou Quentina Tarantina dopadlo tak, jak jsem si přál - výborně. Kill Bill je přehlídkou čiré brutality a surovosti, jež je přitom krásná. Nebo tedy krásná... nejsem žádný samuraj nebo člověk podivných chutí. Chci říct, že je krásně zpracovaná. Akční sekvence jsou zde zkrátka takřka bezkonkurenční. Nedá se jim odepřít téměř nic. Krom již zmíněné brutality a surovosti, překypují autentičností a jsou šťavnatější více, než i to nejlépe ugrilované hovězí maso. Pomáhá tomu také to, že všelijaké bambitky jsou upozaděny a bojuje se tu hlavně meči a jim podobným nástrojům. Dočkáme se tedy špičkové choreografické práce, kterou když zkombinujeme se skvělou kamerou, hudbou a střídáním barevného a černobílého obrazu, dostaneme opravdu nezapomenutelný zážitek. Příběhová linie společně se zajímavým vyprávěním po kapitolách tento dojem ještě umocňuje. S touto odnoží akčního žánru jsem začal více méně u série Johna Wicka. Nedám na ní dopustit, ale teď když jsem viděl tento snímek, nemůžu se ubránit pocitu, že je to velmi, velmi podobné. A i dnes vznikají filmy, které jsou do jisté míry jako tento či Wick. A neříkám, že je to špatně. Myslím si opak. Jen aby to však časem neztratilo kouzlo. S tím však toto mistrovské dílo nic neudělá. Musím si Quentina více nakoukat. |100%|
Kill Bill
Odebírat
Přihlášení
0 Komentáře
Nejstarší
Opravdu si myslíte, že umíte psát lépe, častěji a čtiveji? Tak své komentáře, články, recenze… pište pro nás!
◄ Slovo pacana | Femme ►
Nejnovější komentáře